Det gjøres klart til hummerfest og den tropiske stormen-
- vi har fulgt, er på vei ut over havet. Det blir perfekt vær.
- Faen. - Tordenen er fra magen min.
- Jeg elsker hummer. - Han er utrolig.
- Slutt å gjøre reklame for festen. - Gjør dere klare til hummerfesten.
- Det ser lovende ut. - Nei, ingen gjør seg klare.
- Hvorfor er dere så sure? - Vi selger burgere i en sjømatby.
Jeg hater hummere og den dumme festen. Jeg er allergisk.
- Nei, det er du ikke. - Jo, husker du vår første date?
Ja, det gjør jeg. Du var nervøs.
Jeg var allergisk... Glem det.
- Hva ser dere på? - Ingenting.
Bare bilder av folk... som gjør det.
Vent litt. Det er ikke porno. Har dere tatt en hummerbrosjyre?
- Får vi gå i år? - Absolutt ikke.
Men det skjer så mye morsomt.
De viser fram verdens største smørkinne.
De kroner hummerdronningen og et hoff av hummerpiker.
Musikk av John van Horton & The Music Extrusion.
Jeg elsker dem. Faktisk ble du, Gene, unnfanget til en JVH-sang.
Jeg skal gjengjelde tjenesten.
- Flott... Jeg mener, hei, Hugo. - Jeg la merke til...
...at du ikke gjør reklame for hummerfesten.
- Hvorfor ikke? - Fordi hummerfesten er dum.
- Hva? - Opp med skiltet, det sier loven.
- Sier den det? - Ja.
Jeg er festivalsjef i år.
Fint ordensbånd, Hugo. Du likner på Sissy Spacek i "Carrie".
- Takk. - Du vet vel at hummere er ekle?
De lever på havbunnen og spiser søppel.
Liker de søppel? Da burde de spise her. Den satt!
Og denne sitter her. Kom igjen, Ron.
- La oss dra dit skallet svømmer. - Ok.
Mine to beste kunder. To hamburgere på vei.
Nei takk, Bob. Jeg sparer meg til hummerfesten.
Ikke til meg heller, Bob. Se den nye hummerknekkeren min.
Se, titan med antiglihåndtak.
- Den ble brukt av astronautene. - Tror du de hadde den med i rommet?
Ja, det står det. "Astronautene brukte den i rommet".
- Den kostet 49 dollar. - Dere kan vel knekke klør, venner?
- Vi feirer ikke hummerfesten. - Vi er som jøder i jula.
- Som jøder for Jesus under hanukka. - Som meg på en lesbisk bar.
I går. Jeg så en hockeykamp på en lesbisk bar, Bob.
Jeg var usynlig.
Hvem vet hva den nydelige massen...
- ...i bukspyttskjertelen kalles? - Levra.
Unnskyld, frøken Labonz.
- Ja, Louise. - Vi feirer ikke hummerfesten.
Jeg bør slippe å være med og bare få en A. God kveld.
Jeg sier ikke dette ofte. Gjør de andre det, så skal du gjøre det.
Den tropiske stormen har skiftet retning og blitt til en orkan.
Den kan treffe byen hvert øyeblikk.
Vi har en nødplan. Den heter "snakk om det".
Hvem tror at orkanen kommer fordi de har gjort noe dumt?
Hva med deg, Nicholas? Det du fortalte meg? I fortrolighet?
- Si det. - Jeg gnir kjønnsorganet mot sofaen.
Nå dør vi på grunn av deg!
Det er vær til en ekte hummer, men festen er dessverre avlyst.
Denne journalisten er ferdig nå.
Din dumme meteorolog og din mislykkete hummerfest.
Hvor er den stygge havguden deres nå?
Hold hverandre i hendene. Ned i kjelleren.
Vi må stenge, Bob. Det kommer en orkan.
Jeg vet det. Er det ikke fantastisk? Hummerfesten er avlyst.
Byen er full av sultne folk som vil spise Bobs hamburgere.
- Du er gal, Bob. - Jeg synes du er gal.
Det er sprøtt ikke å selge hamburgere under orkanen.
Bob's Burgers er åpent!
Er det alt du kan, storm?
Vindspill!
Bob, er det trygt å ha åpent?
- Tenk om orkanen kommer hit. - Jeg tar sjansen.
De prøvde å holde seg tørre i hoppeslottet.
Hele hoffet av hummerpiker.
- Stakkars dere. - Velkommen Deres Høyheter.
- Nå er dere hellige kyr. - Bob!
Noe i den stilen. Jeg steker noen hamburgere.
- Varm kaffe på vei. - Jeg vil heller suge på ølkranen.
- Hei, venner. - Hei, Gretchen.
- Hei. - Hummerpiken.
- Dette er Gretchen, frisøren min. - Hvordan går det?
- Jobber du fortsatt på politibaren? - Nei, noen klådde.
Jeg sa unnskyld, men jeg fikk sparken.
- Hun er bare for mye. - Ja.
- Har du åpent? Har du mat? - Ja.
- Øl? God stemning? - Tja...
- Det får duge. - Jeg tror det blir en fest.
Unger, dere blir i kjelleren.
Jeg har valgt et hjørne til toalett. Der borte gikk jeg.
Jeg valgte det hjørnet. Da har vi to toalett.
- Jeg kommer opp, mamma! - Bli der nede.
Dere må hjelpe til med å befolke jorda når dette er over.
- Skal vi pare oss med hverandre? - Nei. Med andre fra andre kjellere.
- Snakk videre. - Ok!
JVH akustisk! Se på det grå, våte håret.
Se på Hugo, Bobby. Og stakkars våte Ron.
Er det ikke morsomt? Ok, jeg slipper dem inn.
- Jeg skal bare vise rumpa først. - Kutt ut.
Unnskyld at vi brukte serviettene. Takk for at vi fikk komme inn.
- Det var Lindas idé. - Hun er så omtenksom.
Du har alt. Jeg har ingenting. Jeg er så ensom.
Hummerfesten var alt jeg hadde.
- Nå er den avlyst. Jeg er en taper. - Ja, synd for deg.
Noen av hummerpikene er åpne for en konkurranse med våte kjoler.
- Sponser du en premie? - Ja, et håndkle.
Herregud, det er så morsomt.
Gretchen, har du møtt Hugo? Han skulle vært festivalsjef.
Flott ordensbånd. Tar du av det?
Jeg må rense det på mandag og gi det tilbake.
Hugo, Gretchen liker autoriteter. Politi, brannmenn og postmenn.
- Hvis de har en viktig rute. - Det gjør jeg også.
- Liker du postmenn? - Med en viktig rute.
Bob prøver å si at hun liker menn med skilt.
- Du har et skilt. - Hugo er inspektør i Mattilsynet.
- Han er en matsheriff. - Her er skiltet mitt.
Det er litt lite. Har du en pistol?
Nei, jeg har ikke våpentillatelse.
- Jeg har et skarpt mat-termometer. - Vis det fram, Hugo.
- Pass på! - Her er det.
"Ikke trygt å spise." Jeg liker grisen rosa.
- Hva gjør du, Tina? - Jeg skriver på paringslista.
- Til når vi skal befolke jorda. - La meg se.
Homofil. Homofil. Eventyrfigur.
Homofil eventyrfigur. Lykke til.
Vi kaster bort tida. Vi må snike oss ut.
- Snike oss ut? Men det er orkan. - Nettopp.
- Vi burde vært der ute og plyndret. - Plyndret?
Hvordan skal vi egentlig plyndre ting?
Det er lett. Ta alt som ikke sitter fast.
- Alt? Som denne mursteinen? - Den er din.
- Gratis telefonnummer. - Gratis tang.
Gene, gratis kryssfiner.
Bob, jeg får ikke opp kassa, og du sender ut så mange hamburgere.
Hvem skal jeg kreve penger av?
Jeg ordner det, Linda. Hør her, hør her.
Dere er alle mine venner. Og venner tar ikke betalt.
Hamburgerne er gratis, folkens! Alt er gratis!
Bob, har vi ikke åpent under orkanen for å tjene penger?
Dette er viktigere enn penger, Lin.
Hummerfesten er død. Bob-festen ødela den.
Lenge leve Bob-festen!
- Det er hardt. - Jeg har fått en overdose plyndring.
Det er kjedelig. Kom, så går vi hjem.
Hei. Hva har vi her?
Den har gått seg vill. Se på halsbåndet.
- Ta den, Gene! - Den har stjålet kontorutstyr.
Ja, gummistrikkene ser ubehagelige ut.
Ta dem av.
Nå har vi sjansen til å prøve det alle snakker om.
- Hva mener du? - Vi skal spise hummer i kveld.
Men det er imot alt vi har lært.
Det er ikke imot alt. Men det er en god start.
Nå kan vi smake på den forbudte frukten de har holdt unna oss...
- Er du med på det? - Ja!
Én manns sjenerøsitet har gjort hummerfesten til en Bob-fest.
Vi prøver å snakke med Bob selv her.
Jeg elsker deg, Scott Bags.
Den har en ledning. Du kan ikke gå dit.
- Du blir med meg. - Kan jeg få tilbake mikrofonen?
- Kom og ta den. - Gi meg mikrofonen!
- Bob! Bob! Bob. - Jøss! Dette føles rart.
- Hei, kompis. - Ordnet jeg en dame til deg, Hugo?
Hvor skal vi nå? Hit?
Hvem bestemmer hvor vi skal? Der er Linda, kona mi.
Hei, Linda, du ser sint ut. La oss gå den andre veien.
Snu. Ha det, Linda.
- Hvordan går det, Bob? - Hva?
Herregud, Lin. Restauranten er ødelagt. Orkanen traff oss.
Orkanen gikk forbi oss, Bob. Det er nydelig vær ute.
Du var orkanen, din tosk!
Hei, Gretchen. Har du ei joggebukse jeg kan låne?
Linda, jeg er ikke helt i form.
- Har jeg gjort dette? - Du og alle du ga gratis hamburgere.
Hvem har bøyd snurrebassen min?
- Tenker du på det nå? - Det ser ille ut nå, Lin.
Men vi fikk mange nye venner. Når de hører at Bob trenger hjelp, -
- blir det fullt her. Det er ikke nok å gjøre til alle.
Husker du hvor vi kjøpte den? Jeg liker den.
Ok, de tekniske problemene etter i går er løst.
Føner og vaffeljern pluss brødrister blir til kokende vann.
- Hvordan dreper vi den? - Den kan kjøre til den krasjer.
- Eller så finner vi en leiemorder. - Nei, man koker hummer levende.
- Hva? Det høres ikke riktig ut. - Jo. Til den er død.
Da koker vi den litt mer. Sånn.
Det føles ikke riktig. I et mørkt rom med dopapir rundt halsen?
Min første hummer skulle være spesiell.
Nå skal Mr. og Mrs. Jimmy junior spise sin første hummer.
Jeg trodde også min første hummer ville bli annerledes.
- Gene! Gene! - De venter på deg i boblebadet.
Utmerket!
Dagen etter skulle jeg gjenta det, samme sanger, nye hummere.
- Hva er galt med dere to? - Skulle første gang være sånn?
Ja. Kanskje ikke helt.
Louise, i dag betaler du superprisen for superkriminaliteten din.
- Nyt ditt siste måltid. - Dette får duge.
Ta den!
- Kanskje vi går for fort fram. - Jeg vil vente til jeg er klar.
- Ikke gi etter for gruppepresset. - La oss slippe den ut i butikken.
Dere har rett. Denne slapp nok... Oi sann.
Lat som at det er din første hummer når du gifter deg.
Her kommer den. Den flotte smørskulpturen-
- ble lagd av alt smøret vi fant her i området.
- Da er Julias føtter nede. - Blir det hummerfest likevel?
Dere skal vel ikke på hummerfesten?
Jeg er i knipe. Det står en postkasse midt i restauranten.
- Kan du sende dette for meg? - Vent. Folkens?
Der er han. Min gode venn, Hugo! Hei.
- Hei, Bob. - Hva skal dere nå?
- Restauranten ble ødelagt i går. - Ble den?
Jeg har det travelt, Bob. Jeg må dømme bord med bisque.
Jeg spleiset dere i går. Dere ødela stellebordet på do.
Gi han en advarsel, Hugo.
- Jeg vil se på. - Liker du folk med makt?
Du skal få se en mann med makt.
Styltemann! Du falt gjennom vinduet mitt. Det er glasskår på gulvet.
- Hvor skal du? - Stopper jeg, faller jeg ned.
Folkens! Vent! Stopp! Folkens!
Tror dere at dere bare kan overse meg?
Til å dø ved et uhell smaker denne godt.
- Det prikker. Prikker det hos dere? - Jeg tror han er allergisk.
- Vi må gjøre noe. - La oss se om han sprekker.
Vi tar han med på hummerfesten. De har et legetelt.
Da kan jeg få mer hummer.
- Sprekk! - Jeg prøver.
En applaus for John Van Horton & The Music Extrusion!
Det er meg. Bob!
Bob. Bob. Bob.
Ro dere ned. Hva skjer her?
Hva skjer? Det siste jeg husker er at vi hadde Bob-fest.
Jeg vil gjøre det igjen. La oss gjøre det igjen.
Eller så kommer 40-50 av dere og hjelper med å rydde i restauranten.
- Rydd den selv! - Pappa står på scenen.
Øynene mine virker ikke. Beskriv det med ord.
- Unger? Hva gjør dere her? - Ingenting.
- Hva er i veien med, Gene? - Han ser alltid sånn ut.
Nei. Eller hva? Det ser ut som en allergisk... Har han spist hummer?
- Jeg... - Det nekter han å svare på.
Hva er galt med dere? Se på sønnen min!
Det har dere gjort! Dere og den ekle matfetisjen deres!
Gå ned fra scenen. Du forstyrrer ro og orden.
Jaså? Kanskje jeg skal forstyrre hummergryta der.
Dere ødela restauranten min, så jeg ødelegger hummerfesten.
Den er varm. Jeg lar den være. Men jeg ser smør.
Dere liker ikke at jeg rører smøret. Jeg setter en stor, hårete tå i det.
Bob, ta sakte på deg sokken igjen.
Jeg gir meg selv tillatelse til å bruke ertepistolen på deg.
Unnskyld meg. Beklager. Bob! Nei! Du er ikke sånn!
Jeg er sånn, Linda! De har gjort meg sånn.
Se hva de har gjort mot sønnen vår. Han ser da ikke sånn ut til vanlig?
- Hør på meg, Bobby. - Du trenger ikke komme nærmere.
Du er ikke et bunndyr, Bob!
Nei, jeg er ikke et bunndyr. Jeg er en hamburgermann.
Greit, da går jeg. Det er nok det alle ønsker.
Hva skjer hvis jeg... Oi sann.
Gikk det bra, Bobby? Unnskyld meg.
Herregud, alt smøret er kontaminert av Bob. Vi har ikke mer i byen.
- Bob ødela hummerfesten. - Kan man ikke spise den uten smør?
- Nei! - Kall det smørfest i stedet.
- Man bruker det for smakens skyld. - Ja!
- Hva skal vi gjøre med han? - Kast han på skallhaugen.
- På skallhaugen? - På skallhaugen!
- Å nei.
Unnskyld. Bob burde ikke ha truet smøret deres, -
- og han burde tatt betalt for hamburgerne.
Han åpnet hjertet, og dere kokte det som om det var en hummer.
- Nå blir vi sintere. - På skallhaugen!
- Beklager, en dårlig analogi. - Hugo, dette er ikke riktig.
Hva? At jeg har en kjæreste og at Bob blir kastet på skallhaugen?
Hadde ikke Bob hjulpet deg i går, hadde du vært alene nå.
- Jeg trenger ikke hans hjelp. - Ikke det?
Han flyr med ørnene og prøver å hjelpe deg
Wingman, Wingman, Wingman
Faen ta deg, Ron. Stopp, alle sammen.
Jeg er fra Mattilsynet. Noen mener at det er som å være matsheriff.
Smøret er ikke kontaminert av Bob før jeg sier at det er det.
Jeg har et måleinstrument for meieriprodukter.
- Gi meg litt plass. - Gi han litt plass.
- Du knivstakk meg. - Det er adrenalin. Du er syk.
Du er en flott reke. Du er på toppen av lista mi.
- Det er en paringsliste. E-post? - Nei takk.
Jeg er ferdig med analysen av smøret.
Det er spor av Bobs hudceller, armhår og negleskitt i det.
- Nei, det er ekkelt! - La meg snakke ferdig.
Det finnes, men ikke i store mengder. Smøret får karakter c.
Bra for alle unntatt babyer og folk med nedsatt immunsystem.
Med andre ord, vær så god.
Det var den beste hummerfesten noensinne.
Ja, det viser seg at folk er harde utenpå og myke inni.
Som... Som...
Jeg vet ikke. Som en krabbe.
Ja, folk er som krabber. Vi ble vitne til en ny tradisjon.
På hver hummerfest ødelegger vi Bobs sted.
- Nei. - La oss begynne nå.
Gene, lover du at du ikke har spist hummer?
- Har du alltid sett sånn ut? - Jeg ble født sånn.
Jeg trenger et bilde for å være sikker. Herregud, du ha rett.
- Bob, Linda. - Hei, Hugo. Hvor er Gretchen?
Hun er ei knalldame. Er du sikker på at du er mann nok?
Gretchen har slått opp. Hun sa at jeg ikke var mann nok.
Hun hadde ikke noe imot skiltet, men hun sa at jeg ikke kunne bruke det.
- Så trist. - Jeg trenger ikke din medfølelse.
- Overraskelsesbesøk. Penn! - Penn.
Blokk. En bøyd snurrebass. Ron, steng stedet.
Tekst: Tone Hansen www.sdimedia.com